Hallå? Mr Porter?
- Är du Chulu Porter? - Vem är du?
Jag heter Larry David och jag har letat efter dig.
Kom och sätt dig.
Du var konditorn på Waldorf-Astoria i New York, eller hur?
- Det var längesen. - Vilket hotell, alltså.
Tyvärr hade de problem med luftkonditioneringen.
Jag gillar kalla rum på 18 grader. Och badkaret var för litet.
Men det jag älskade var att varje morgon gå ner till restaurangen-
och beställa kaffe med scones.
Den godaste sconesen jag har ätit. Jag har aldrig glömt dem.
- Jag var känd för mina scones. - Jag tänker öppna ett café.
- Du måste baka scones åt mig. - Jag har inte bakat på 20 år.
Saken är den att det finns en man-
- som har ett café som han portade mig ifrån.
Jag öppnar mitt café intill, och med din hjälp kan jag hämnas på honom.
Jaså, ett hämndcafé? Vad heter killen, förresten?
Han brukar kalla sig för...
Mocha Joe.
- Sa du Mocha Joe? - Känner du honom?
En otäck jävel.
Vad tycker du?
Rätt så bra.
Rätt så, rätt så, rätt så bra.
Jag ville inte att hon skulle gå och grep tag i henne.
Det spelar ingen roll vad som hände för hon har ändrat inställning.
Alice är ute efter blod och vi måste hålla det här från allmänheten.
Du måste tänka på "Seinfeld" och Hulu-kontraktet.
Du vill inte hängas ut för att ha trakasserat din assistent.
Tänk vad sidsittande kan göra.
Vi hamnar i en ny kategori nu när det gäller förlikningen.
Men i ditt fall är det nog värt det-
- så att du slipper ha det hängandes över dig eller att det blir känt.
Va?! Dra åt helvete! Skojar du?!
Pengarna går till en välgörenhet som heter Survivors United-
- som hjälper offer för sexuella trakasserier.
- Min kusin Andys fru hjälper dem. - Toppen.
Förutom pengarna så vill de att du ska hålla tal.
Ska jag hålla tal? Vad ska jag säga?
Hon vill att du öppet visar ånger och att du är redo att gå vidare.
Att du har utvecklats av det här. Jag ringer och okejar med advokaten.
- Vad gör du? - Jag äter ett äpple.
Du tar inte det här på allvar när du glatt tuggar på ett äpple.
Man kan bara äta äpplen glatt.
Pappa åt arga äpplen hela tiden. Han gjorde det väldigt hotfullt.
- Man kan inte äta äpplen argt. - Man kan äta på många sätt.
- Du verkar inte ta det på allvar. - Jag ska betala en massa pengar.
Och hålla ett jävla tal om nåt jag inte vet nåt om.
- Det är förresten dekorativa äpplen. - Dekorativa? Aldrig hört talas om.
- Dekorativa äpplen? - Såna är konstgjorda.
Ingen använder riktig frukt som rent dekorativa.
Jag vill att du slutar äta medan vi pratar om talet du ska hålla.
Ingen fara. Jag kastar äpplet.
- Vad är det? - Jag har ett halvätet äpple i korgen.
- Det är ju en sopkorg. - Det är ingen sopkorg.
- Det är en behållare utan påse. - För sopor.
- För papper. - Så jag kan inte slänga sopor i den?
Du blandar ihop sopor och papper. Den är för papper.
Knäppt kontor. Frukt man inte äter, en sopkorg utan sopor-
- och en toa ingen får använda. Ofattbart!
Direkt ur ugnen. Det här är sconesen.
- Smaka på den. - Behövs inte.
- Vad är det? Smaka! - Jag äter den senare.
Nu ska du få höra. Jag måste hålla tal på Survivors United-galan.
Assistenten som trodde att du var Harvey Weinstein rår för det.
- Jag ska hålla tal och donera pengar. - Tal och pengar?
- Mycket pengar. - Du har ju inte gjort nåt. Dumheter!
Jävla dumheter.
Nej, Larry! Det är konstgjord frukt.
- Verkliga, va? - Herre jösses!
Inga fruktflugor. De ser bara vackra ut.
- Min mamma hade gillat dem. - Det är en ny framställningsteknik.
- Messa var du har köpt dem. - Vad äter du för skit, Jeff?
Skit? Det råkar vara sconesen jag tänker sälja på Latte Larry's.
- Jag gillar inte scones. - Du har ändå för torftig smak.
- Jag föredrar en saftig muffins. - Vad är det där?
Fotot.
Från bröllopet i Malibu. Vi fyra hade så roligt ihop.
- Det var så trevligt, Jeffrey. - Det här fotot är smärtsamt nu.
- För att Cheryl är med? - Ja, så lägg bort det.
Det är en del av vår historia. Jag tänker inte förneka den.
Det är som en sydstatsstaty. En historia som känns smärtsam.
- Jag vill hedra vår historia. - Det här fotot kränker mig, Susie.
Beklagar. Ställ tillbaka det! Och släng den där jävla sconesen!
- Smaka på den, då. - Behövs inte.
Det kan vara den bästa sconesen du nånsin har smakat.
- Jag ser fram emot det. - Jag överdriver inte ens.
- Är det choklad eller blåbär? - Choklad.
- Inte bra. Den är för torr. - Vad snackar du om?
- Va?! Dumheter. - Jag kommer att sätta i halsen.
- Scones ska vara torra. - Då fick du valuta för pengarna.
Jag har aldrig ätit nåt så smuligt. Som en kaka utan smör i.
Kom inte till caféet! Gå till Mocha Joe's!
- Fin kofta. Var har du köpt den? - Cheryl gav mig den.
- Var kommer den ifrån? - Vem fan bryr sig?
- En riktig braskofta. - Hejsan, Larry!
Jag tänkte precis ringa dig. Du är min hjälte.
Jag gav värsta donationen till Survivors United.
Varför sa du inget?
- Jag ger ofta utan att säga nåt. - Det är jätterart.
- Jag visste att du engagerade dig. - Var det därför du gjorde det?
- Delvis. Det är ett fint ändamål. - Det är det gulligaste jag har hört.
- Och du ska hålla tal också. - Vänta tills ni får höra det.
Gör mig en tjänst. Du har redan gjort så mycket, men det här är nåt litet.
Jag vill att du kladdar nåt som vi kan auktionera ut.
- Jag kan inte teckna. - Det spelar ingen roll.
Visa hur Larry David kladdar. Kvaliteten spelar ingen roll.
- Jag kan kladda. - Tack för det.
- Vad blir det till middag? - Kronärtskocka var längesen.
Sen blir det kyckling och... Vad händer?
- Gör inte så där. - Ledsen.
Vi använder den inte. Vi slänger sopor i serveringsrummet.
- Är det här en skrytkorg? - Den visar att vi slänger sopor.
- Likadant som hos min advokat. - Vi vill ha det rent.
- Jag håller rent och slänger soporna. - Den har ingen påse.
- Jag tål det inte. - Så om jag har sopor att slänga.
- Vad säger ni då? - Att sopkorgen står här.
- Släng det i serveringsrummet. - Okej.
Vad fan gör du här? Jag gillar inte överraskningar.
Håll käften. Här, smaka. Det är scones.
Scones? Glöm det. Jag skulle aldrig ta i scones.
De är hårda och smuliga så man måste dammsuga efter sig.
- Vem orkar med sån skit? - Är du senil och spiller ner dig?
Det är sconesens fel. Ta bort den.
Funkhouser älskar scones. När kommer han hem?
- Jag vet inte. Han skulle hata det. - Vi har fikat förr.
- Han föredrar scones. - Vilken fin kofta.
Jag gillar inte koftor men den är jättefin.
Du får den. Cheryl gav mig den och jag vill inte bli påmind.
- Det gör ont att bära den. - Inte för mig.
- Lunchar vi i morgon på Zaragoza? - Har du bitit dig i tungan?
- Det är kastilianska. - Är inte det en soppa?
Det är en dialekt i Spanien. De läspar på Z. Zaragoza.
- Jag betalar. - Betalar för vad? Lunchen?
- Du har aldrig betalat för mig. - Jag tänker betala.
Jag har pengar och kan bjuda dig.
Det gör du jämt. Jag får aldrig betala och jag är less på det.
- Du betalar inte. Jag betalar. - Vi får väl se.
- Ta med dig sconesen och dra. - Så gärna, så.
Jag lämnar en ändå. Skit ner dig! Jag tänker betala. Vi ses i morgon.
Jävla idiot!
- Välkommen till Zaragoza. - Jag har en bordsbokning i morgon.
- Jag ska luncha med Richard Lewis. - Han kommer tidigare med sitt kort.
Jag vill betala i morgon och tänkte hinna före.
Jag vill lämna mitt kreditkort nu för att betala notan i morgon.
- Nej, det känns inte bra. - Varför inte?
Det kan bli stulet.
Han kommer säkert jättetidigt i morgon med sitt kreditkort.
- Men jag vill betala. - Kom hit före honom, då.
- Jag vill inte komma i gryningen. - Jag beklagar.
Francisco kan ta det. Han brukar servera mig.
Hans faster har dött. Han är på likvakan för Concepción Zarzal.
- Var då? - Hans faster har dött.
Han är på likvakan för Concepción Zarzal.
- Concepción Zarzal? - Ja.
- Heter hon Concepción Zarzal? - Ja.
Er vän Ted Danson var här med en attraktiv blondin i går.
- Jaså? - De roade sig kungligt.
- Cecilio? Vad hette blondinen i går? - Cheryl.
- Känner ni henne? - Ja, det gör jag.
Vilken tur ni har.
Var hålls den där likvakan?
Väganvisningar till likvakan för Concepción Zarzal?
Lo siento. Lo siento.
Lo siento. Förlåt. Ursäkta.
- Francisco. Lo siento. - Tack för att du kom.
- Kände du faster Concepción? - Det gjorde jag inte.
- Hon var säkert en underbar kvinna. - Hon var som min mor.
Får jag fråga en sak? Jobbar du på Zaragoza i morgon?
Zaragoza? Naturligtvis.
- Jag ska luncha med Richard Lewis. - Kan vi prata en annan gång?
Det tar två sekunder. Han vill alltid betala.
Jag vill hinna före med att ge dig mitt kreditkort i förväg.
Kan du ta det?
Lo siento. Jag beklagar.
Tack för det.
- Vad gör du här? - Jag? Vad gör du här?
- Jag beklagar, Francisco. - Jag har betalat. Stick härifrån!
- Du vet att jag vill betala. - Ge hit kortet!
- Smakade du på sconesen? - Ja.
Jag var inte stormförtjust. Det var som en snobbig muffins.
- Kalla det inte för muffins! - Vadå? Det är en snobbig muffins.
Som att kalla rostbiff för kyckling. Det är det inte! Vad tyckte Susie?
- Hon hatade den. - Skit ner er.
Kan ni ta bort bilden på mig och Cheryl som ni har hemma?
- Jag får inte. - Jag kan inte ens...
Vad i helvete...? Herrejävlar.
Vänj dig. Du får se honom överallt. Det är en storfilm.
Annonstavlor och pratprogram. Allt kretsar snart kring Ted Danson.
Jag förbjöd honom att dejta Cheryl men han gjorde det ändå.
Vad är han för vän egentligen? Du var sårbar och låg i skilsmässa.
- Han dök upp och stal din exfru. - Så gör inte vänner.
Vem gör sånt?! Den jäveln!
- Jävla as! - Vad gör du?!
Nej! Larry!
Min tunga! Vad fan tar du dig till?!
Jag bet mig i tungan.
- Hemskt ledsen. - Fy fan!
Jajamän. Blandas ordentligt.
Lite te och lemonad blir en Arnold Palmer.
- Grattis. - Tänk att han kom undan med det.
- Han var inte först med det. - Jag brukar blanda mjölk och läsk.
- Det skulle kunna vara en Leon Black. - Mjölk och läsk? Vidrigt.
Ni har smaklökar som gör att ni kommer undan med en massa skit.
- Menar du vita? - Ni stoppar en massa skit i munnen.
Escargot och vetegräs.
Vem fan dricker gräs? Gör de det när de klipper gräset?
Hur är det med gristarm, då? Och fläsklägg?
Grishjärna och grisfötter? Allt som har med grisar att göra.
- Touché, din jävel. - Touché.
Vad fan är det där?
Hoppas talet är bättre än det där kluddet.
Du kan inte kritisera mitt kludd. Det är bara kludd.
Det är fruktansvärt. Skojar du?
Vad fan?! Det är konstgjord frukt!
- Gick tanden sönder? - Ja, en flisa for!
- För helvete, Larry! - Varför äter du konstgjord frukt?
- Vem ställer sånt på bordet? - Jag såg det hos Jeff.
Man ställer inte sånt på köksbordet! Hur fan kunde jag veta?!
- Såg du ingen skillnad? - Nej! Ställ sånt där ingen äter dem!
Min tand är trasig.
Ledsen.
De serverar ägg utan bröd. Ofattbart.
- Vissa är allergiska. - Är det nåt försvar?
- Det är ju löjeväckande. - Varför då?
Man kan inte äta ägg utan bröd. De hör ihop.
Du är som en president på 1700-talet som skriker:
"Det ska alltid finnas bröd till äggen!"
"Och två kalkoner i varje garage!" Sluta läxa upp världen.
Ursäkta? Jag fick inget bröd till äggen.
- Lo siento. Cecilio måste ha glömt. - Tack så mycket.
- Du driver dem till vansinne. - Vad nu, då?
- Har du koftan på dig? - Jag fick den.
Den ger mig smärtsamma minnen. Ta av dig den.
Vad är det för gåva? Jag har den när jag vill.
- Det är egoistiskt. - Ska jag slänga allt jag får av dig?
- Ta av dig koftan. - Nej, för den är min.
- Du ska ta av dig koftan. - Är du knäpp? Lägg av!
Är du knäpp? Lägg av! Sluta.
Rör mig inte.
- Tackar. - Här är brödet.
Mr Lewis, här är notan. Vi tackar, som vanligt.
Vad snackar du om? Jag gav Francisco mitt kreditkort.
Francisco sörjer sin döda faster, Concepción Zarzal.
Gud välsigne honom och hans faster. Generöst med dricks, som vanligt.
- Larry David. - Hej, Laverne.
- Vad kul att ses. Jag är förkyld. - Du är förkyld.
- Jag vill inte smitta dig. - Så hänsynsfullt av dig. Tack.
De flesta tänker inte så. De håller det hemligt.
Jag brukar tänka mig ombytta roller och då skulle jag vilja veta.
- Du gyllenreglar det. - Jag gyllenreglar det.
Jag vill bara berätta hur tacksam jag är att du ställer upp.
Det är viktigt att ha vita heteromän i din ålder som förespråkare.
Du kommer att bli en förebild för så många.
Ska du presentera mig? Vet du vad du tänker säga? Jag har lite uppslag.
Du skulle kunna presentera mig som en renässansman.
- Nån som talar sex språk. - Talar du sex språk?
Nej, jag talar bara ett språk. Och lite jiddisch.
Vo den? Vos machstu? Meshuggeneh.
Ett par fraser från föräldrarna.
Ska jag stå på en välgörenhetsgala och ljuga?
- Folk blir säkert imponerande. - Vill du imponera med lögner?
- Hur ska man annars imponera på dem? - Larry...
Jag ljuger inte. Den här galan har sanningen som tema.
Presentera mig hur du vill.
Min vän Marty Funkhousers dotter ska byta kön till man.
Vad vackert.
Får jag fråga en sak om könsbyten?
Jag är organdonator. Det står på mitt körkort.
Kan man donera sin penis till nån som ska byta kön?
För det är ju inte... Eller så här.
Kan en vit könsbytare få en svart penis?
Okej, jag tror jag förstår.
Det var kul att träffas.
Okej. Vi ses där ute.
- Hur mås det, Larry? - Vilken flådig tillställning, va?
- Vad fan nu, då? - Vadå?
- Koftan! - Tjusig, va?
Ta av dig den! Jag vill inte att du har den på dig.
Cheryl gav mig den och jag vill inte bli påmind om det.
Jag tar inte av mig den. Den matchar alla mina byxor.
- Ta av den! - Sluta. Han har bara en tröja under.
- Jag kan inte ta av mig den. - Kan vi prata om nåt viktigt?
- Jag vill prata om den här. - Ja, vadå?
Kluddar du så här åt välgörenheter? Det är uselt och helt oanvändbart.
- Det fanns inga kvalitetskrav. - Så här kluddar Christine Lahti.
Är det där att kludda? Det där är ett konstverk.
- Den här kommer att dra in pengar. - Du får en spänn för den här.
- Man håller på den här ledden. - Mycket bättre! Vi ramar in den.
Det kan vara en berg-och-dalbana, eller en sko, eller en tjocktarm.
Det är nåt som finns i tjocktarmen. Det här är skit.
- Jaså? - Ja, så nu vet du vad jag tycker.
Vi har ingen användning för den. Jag hänger upp den andra.
- Titta. - Tänker du slänga den?
- Nu är det en sopkorg! - För det var sopor.
- Christine. Larry David. - Hejsan. Hur står det till?
- Bara bra. - Lite oväntat att du är här.
- Varför det? - Du är känd för andra saker.
Inte som aktivist eller kvinnokämpe.
- Jag har kämpat hårt för kvinnor. - Det visste jag inte.
- Och driver på dem. - Jaha.
Det är en form av kamp att driva på dem. Jag vill ha dem.
- Jag kämpar för att driva på dem. - Okej.
- Särskilt om det leder till sex. - Det var inte så jag menade.
Det här är nåt jag brinner för och det känns bra att du också gör det.
- Har du också kluddat nåt? - Ja, det har jag.
De har inte hängt upp den. Jag ser att ditt kludd hänger där.
- Gillar du den? - Den är väldigt fin.
- Hur lång tid tog det? - Kanske en halvtimme.
- Jag tog inte tid. - Men det där är inte kludd.
- Jo, alla har kluddat. - Det är inte kludd.
- Det är ju rena rama Louvren. - Hur såg din ut?
Den gick att tolka. Det är det vackra med kludd.
Ansträngde du dig?
Lika mycket som om jag hade pratat i telefon och kluddat samtidigt.
Om du inte anstränger dig så framstår det som vitt privilegium.
Som att du kommer undan med vad som helst som vit man.
- Det är dumheter. - Varför ansträngde du dig inte?
Jag är den enda som följde instruktionerna.
- Ingen här har kluddat. - Alla har kluddat.
Vi bryr oss om ändamålet men det gör inte du.
- Bryr jag mig inte? Vad är det här? - Är det kludd?
Talet du får höra för att sen be om ursäkt för allt du har sagt.
Knappast. Vem skrev det? Din assistent?
Det tog mindre tid än du la på den där tavlan!
Mitt herrskap, Laverne Cox.
Jag heter Laverne Cox och det är en ära att få vara här med er-
- och att få välkomna er å Survivors Uniteds vägnar.
Vi berör känsliga ämnen, men ni ska veta att ni är mer än er smärta.
Ni ska veta att ni är mer än det ni utsattes för.
Vår första talare är en av skaparna-
- till den legendariska serien "Seinfeld".
En applåd för Larry David.
Men vad trevligt. Tackar.
Tack så mycket.
Men sluta...
Till er. Det är ni som är hjältarna.
- Skithög! - Vad gör du?!
- Hon är förkyld! - Vad är det för fel på dig?!
Du borde skämmas! Varför kom du ens hit?!
Vad är det för fel på dig?! Ditt as! Du borde åka hem!
Vad fan?!
- Hon var ju förkyld. - Förkyld?
Om hon inte hade varit det, då? Du skulle pussa henne artigt.
Vi måste rädda det här. Du framstod fruktansvärt dåligt.
Det här var din utväg. Det här skulle vara olivkvisten.
Okej. Jag kan hångla med Laverne Cox i rikstäckande tv.
Vi kan hångla med varandra. Eller vad sägs om en stor kram?
- Låt mig boka in ett möte. - Jag kan dansa tryckare med henne.
- Fast en gammaldags tryckare. - Hitta inte på fler saker.
Problemet är att Alice inte tycker att du följde överenskommelsen.
Alice, Alice, Alice... Jag är så less på den kvinnan!
Hon kräver personlig ersättning förutom donationen och talet.
Jag tyckte synd om henne! Sitter du och skriver?! Skojar du?
- Men dra åt helvete! - Det är priset på ditt eviga rykte.
Jag vet. Minns du när John Lennon och Yoko Ono låg i sängen?
Vad det nu var. Jag kan ligga i sängen med Laverne Cox.
- Sen fotar vi det. - Det finns en sista strimma ljus.
Det är att vi en sista gång träffar Alice och hennes advokater-
- och förklarar att det som hände var ett missförstånd.
Jag borde få prata med advokaten. Svarta kvinnor gillar mig.
Jag bokar mötet så går vi vidare. Låter det bra?
Okej, visst.
- Ta ett äpple. - Va?
- Jag överreagerade förra gången. - Oj!
Jag är stolt över dig! Du gör framsteg.
Larry... Nej!
- Vad fan?! - Herregud!
- Min tand! - Det var konstgjort!
- Varför sa du åt mig att ta ett?! - Jag trodde att du skulle märka!
- Jag är ledsen. - Är du ledsen?!
Du kan köra upp ursäkten i röven!
Jag borde stämma den jäveln. Att du bet var en olycka.
Min advokat bad mig att ta äpplet.
- Men du hånlog när jag bet i det. - Jag hånlog inte. Lägg av!
Min tandläkare tar inte emot mig förrän i morgon.
Det är ju akut.
Hallå?
Misstänkt aktivitet med kreditkortet?
Tusen dollar för patatas bravas och manchegopaella?
Det var inte jag, men jag vet vem det var. Francisco Zarzal!
Spärra kortet!
Vi måste hitta Francisco Zarzal. Häng med!
- Han är inte lite fräck. - Han blåste dig som en sopa.
- Det här är precis som att stjäla. - Jävla dumheter!
- Vad händer? - Du ska få se. Häng med.
Jävla dumheter!
- Han blåser oss. - Varför pratar du så där?
- Trasig tand. Du då? - Bitit mig i tungan. Det suger!
Jag måste ringa Zaragoza och försöka hitta Francisco Zarzal.
Här är det nog.
- Lo siento. Lo siento. - Lo siento. Lo siento.
Har ni sett Francisco Zarzal? Han är servitör på Zaragoza.
- Nej, jag har inte sett honom. - Lo siento.
Lo siento. Lo siento.
Jag ser honom inte men ser allt jag har betalat för.
Blommorna, ljusen, spriten. Allting.
- Vilken överdådig buffé. - Jag har betalat för den med.
- Vart fan ska du? - Jag var redan på väg. Tallrik.
Inget bröd? Det finns inget bröd.
Du med brödet igen?
Man måste få bröd till ägg. Det är nödvändigt.
Vad gör du ens här?
Francisco!
Ursäkta mig.
Hejsan, Francisco.
Du verkar ha använt mitt kreditkort. Vad kan du säga till ditt försvar?
Inte här på minnesstunden för Concepción Zarzal.
Det här är inget vi gör på minnesstunden för Concepción Zarzal.
- Vi tar det på Zaragoza. - Du vill att vi pratar på Zaragoza.
- Användes kortet på Zaragoza? - Nej, här.
Då skedde nog ett misstag för att korten är så lika varandra.
Hur är de lika varandra?
Det är inte samma nummer och långt i från samma namn.
På ena står det Larry David och på det andra Francisco Zarzal.
- Det uttalas "Zarzal". - Zarzal.
- Zarzal.
Du hånar oss för hur vi pratar.
- Nej, min tand är trasig. - Lo siento.
- De hånar oss. - Ni hånar oss.
- Vad gör ni? - Lo siento.
- Inget illa ment. - Ni hånar oss och driver med oss.
Vad fan gör ni?! Släpp mig!
Lo siento! Lo siento!
- Soporna! - Släng mig inte i soptunnan!
Jag sa "lo siento"!
Nordstaterna har tvingat våra trupper över Appomattox.
Mina herrar, jag behöver lite tid för mig själv.
Ted Danson är Lee.
- Vi går säkert igenom allt där uppe. - Vi borde inte prata utan advokater.
Bara så du vet, så missförstod publiken situationen.
- Hon var förkyld. - Du gjorde narr av tillställningen.
Du gjorde narr av trakasserioffren-
- och bröt mot överenskommelsen. Vi borde invänta advokaterna.
Jag hade skrivit ett tal och tänkte nämna Gloria Steinem.
Jag hade en affisch med henne på pojkrummet. Hon var attraktiv.
- Ursäkta? - Inte?
Det är otroligt opassande.
Vet du vad? Är du hungrig?
- Kanske lite. - Stanna här så ska du få nåt.
Om hissen kommer så tar jag den.
Så där, ja.
Varsågod. Det här är scones. De är helt otroliga.
- Varför bär du runt på dem? - För att jag ska öppna ett café.
Smaka. Du kommer att älska den.
Vad tycker du? Rätt bra, va?
Det kan du sätta dig på.
- Så torr. - Torr?
- Jag kan inte andas. - Herregud! Heimlich?
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com